Tae-o.
Promluvme si venku.
Jste její opatrovník?
Do-hyeone...
Co tu děláš?
Totiž...
Byla se mnou.
- S tebou? - Potkala jsem ho...
náhodou v tom obchodě, kde pracuje.
A tak jsme si trochu povídali.
A potom...
mi zavolala moje máma.
Tvoje máma ti zavolala?
Mohl byste tohle nejprve vyplnit?
Ano, jistě.
Měl bych se vrátit do práce.
Jdi. Pak ti zavolám.
Tak jo.
Ahoj.
Proč jsi mi nezvedala telefon?
Měla jsem přes den vypnutý zvuk.
Jsem vděčná, že jsi přišel.
Policie chtěla zavolat mého opatrovníka. Jsi jediný, kdo mě napadl.
Vzpomněla sis na mě až po tom všem?
Nová majitelka tvého domu mi vše řekla.
Když tě vykopli a ztratila jsi kontakt s mámou,
to sis na mě nevzpomněla?
Ty jsi...
chtěla spáchat sebevraždu?
Proč bych to dělala?
Vypadám jako někdo, kdo by se zabil tak blbým způsobem?
Jen jsem...
Prostě se to tak seběhlo.
Náhodou jsi byla na mostě a náhodou tě odvezla policie.
Tomu mám věřit?
Když mi zavolala policie a řekli mi tvé jméno...
Víš, jaký to je pocit?
Myslel jsem na nejhorší...
Bylo tak těžké mi věřit? Proto jsi...
Nechtěla jsem před tebou vypadat jako ubožák.
Odkdy je tohle pro nás problém?
Co si pamatuji, byla jsem vždy já ten ubožák.
Co je na tom špatného?
Vždy na tebe spoléhám a je mi to nepříjemné.
Ve skutečnosti jsem myslela,
že to ponížení snesu, když jde o tebe.
Chtěla jsem ti to říct a prostě se k tobě nastěhovat,
ale nemohla jsem.
Ostatní tě prosili, abys je tam nechal bydlet.
Měla jsem ti to ještě víc ztěžovat?
Jak jsem mohla, když jsem viděla, v jakém jsi stresu?
Ale ty jsi jiná než oni.
A proto jsem ti to neřekla.
Nechtěla jsem ti být na obtíž.
Přiznávám, nechala jsem se ovládnout hrdostí.
Chtěla jsem to zvládnout bez cizí pomoci.
Copak je to špatně?
Proč to všechno házíš na mě?
Hele...
No tak, to není fér.
Promiň, jsem trochu natvrdlej.
Měl jsem si všimnout, že se něco děje.
Proč se omlouváš?
Nemůžeš za to, že se má rodina zadlužila.
Ale jsme nejlepší kamarádi.
Měl jsem být k tobě víc pozorný.
To neříkej.
Taky mi dlužíš omluvu.
Za co?
Že jsi to přede mnou tajila.
Že jsi mi nedala šanci
ti pomoct, když ti bylo nejhůř.
To bolí, víš to?
Promiň.
Nenech se ovládat hrdostí, když jsi se mnou.
A nebuď nesvá, když jsi se mnou.
Dobře.
Hej, moje bunda...
Nech si ji.
Teda.
Když ženy nosí mužské oblečení,
normálně je jim to moc velké.
Ale to není tvůj případ. Padne ti to.
To budou tvá široká ramena.
Je pozdě. Měla bys jít spát.
Já můžu spát na gauči.
Je to jen pro dnešek.
Mimochodem, co říkala tvoje máma? Kdy říkala, že se vrátí?
Povím ti to později.
Tak jo.
No, už bys měla jít spát.
Dobrou noc.
Už jsi doma?
Už dlouho.
Půjdu spát brzo, když ona už spí.
Tak jo.
Nestihl jsem se tě zeptat, byl to trochu zmatek.
Jak ses ocitl na té stanici?
Během noční se stávají různé věci. Nebylo to pro mě poprvé.
Dnešek byl jeden z těch dní, náhodou jsem na ni narazil.
Aha.
Musím jít. Odpočiň si.
Tak jo, zatím.
Hned jsem to věděl.
Nebylo těžké to uhádnout, když jsi přišla s kufrem.
Viděls její kufr?
- Ty ne? Ty ano, že? - Ano.
- To jen já ho neviděl? - To znamená,
tři nocležníci u tebe doma.
Tři ani náhodou.
Jestli si mám vybrat, bude to jen Song-i.
Chodíte spolu?
- Hej! - Hej!
Tak v čem je problém? Proč ona může zůstat, a já ne?
Protože ona je...
Bože.
Moje máma utekla uprostřed noci.
Říká, že se nehodlá vrátit do Soulu,
i když ví, že nemám kam jít.
Její život je asi důležitější.
Můj dům byl prodán a bydlí tam teď noví majitelé.
Ještě mi nedali výplatu, takže jsem na mizině, jen abyste věděli.
Mám pokračovat? Chcete slyšet víc?
Ne, to stačí.
- To je dobrý, díky. - Jo.
- Vy dva nemáte kam jít, správně? - Je to tak.
Udělejme to takhle:
Nebudou to tři jídla denně, ale postarám se o vaření.
- Vy byste mohli uklízet. - Já?
- Ona? - O čem to mluvíš?
Vykopneš je odsud?
No, na to teď nemohu odpovědět, ale...
Jako lidé se svědomím tu nechceme zůstat jako vyžírky.
- Jasně. - Máš pravdu.
To myslíte vážně, že tu chcete bydlet?
Nebuďme pro Tae-oa přítěží.
- Jo. - Jo.
Snad spolu my čtyři vyjdeme.
Kdo to je tak brzy ráno?
Seď. Já tam jdu.
Kdo je to?
Do-hyeon.
Seo Do-hyeon? Co tu chce tak brzy ráno?
Asi přišel kvůli mému kufru. Otevřu mu.
Ahoj, Do-hyeone.
- Vyspala ses dobře? - Ano.
Přinesl jsi mi tohle?
Lehká oprava.
Děkuju.
Moc ti dlužím.
Mimochodem, co jsi včera dělal na té stanici?
A co ty? Jak ses tam ocitla?
Malé nedorozumění.
Je to trapné, tak se neptej.
A co ty?
Protože ses nevrátila.
Zavolal jsem na místní policejní stanici, tak jsem tě našel.
Tae-ovi jsem řekl, že se něco stalo v práci a že jsme tam na sebe narazili.
Lhal jsem, abych tě nedostal do úzkých.
Děkuji. Nechceš s námi posnídat?
Ne, díky. Musím jít.
Tak jo, na viděnou ve škole.
Dovol.
Ahoj.
To mi zrovna poskočilo srdce?
Teď ne. Musíš to zmáčknout, až když budeme vystupovat.
Promiň, jedu autobusem poprvé.
Musíš být hodně bohatá, když jsi nikdy nejela autobusem.
Buďme kamarádi.
Kam jedeme?
- Vydělat peníze. - Peníze?
Nemohl jsem tě nechat doma samotnou, jsi příliš lehkomyslná.
Je to práce na půl úvazku a říkali, že si s sebou mohu někoho vzít.
Práce na půl úvazku?
Udělám, co budu moct.
- Co je to za práci? - Budeme v pozadí. Uvidíš.
„Pozadí“?
Tenhle a tenhle.
Tenhle?
Můžeme prostě dostat jeden od každého?
- Jistě. - Jeden od každého?
Nevím, co má ráda.
Tvá kamarádka se rozhodla, že u tebe zatím zůstane?
Kamarádi, ne kamarádka.
Bojím se, že budu muset snést všechny tři.
Jestli se pohádáš s tátou, ani nezkoušej přijít ke mně.
Nemám volné pokoje.
Jste si hodně blízcí?
Se Song-i?
Jsme jako rodina. Znám ji hodně dlouho.
Ale je dost náročná.
Kéž by s ní tak někdo chodil. Kdokoli.
Já budu brzy ve vztahu, a tak se o ni nebudu moci starat.
Váš moučník je připraven.
Děkuji.
Proč jsi jí tak oddaný? Ani ji dobře neznáš.
Nechápeš, že to dělám proto, abych ji lépe poznal?
Řeknu ti, jak to funguje...
KAMPUS ZÍTRA RYU SE-HYEON
Tady je.
„Jméno.
Ryu Se-hyeon.
Studentka umění. Nastoupila 2013.
První korejská studentka, která se podílela na grafickém designu
pro zámořské studio jako stážistka.“
Ty jsi vážně něco.
Bylas ve Státech?
V Británii. Ta produkční společnost měla sídlo v Londýně.
Kdy jsi sem přišel?
Teď.
„Se svým otcem fotografem procestovala celý svět.
Mluví plynule anglicky a španělsky, ovládá tři jazyky...“
Holka, ty jsi neskutečná.
Prosím?
Nechci říkat zdvořilosti.
Ne, že bych tě nerespektoval.
Chci, abys mě brala jako chlapa.
Zrovna ses zasmála. Můžu ti říkat jménem?
- I tak nemůžeš do klubu. - Proč ne?
Být členem klubu je velká odpovědnost.
- Musíš tomu věnovat spoustu času. - Čas mám.
Je filmování tvůj sen?
Můj sen?
Já ani...
Zatím žádný nemám.
Tak už to chápeš? Nejsi na to ještě připraven.
Takhle to nepůjde.
Měl bych nabídnout úplatek.
Úplatek?
Něco malého, co jsem koupil po cestě sem.
- Vypadají dobře, co? - To ano.
Který z nich chceš?
Tenhle?
Ano.
Ta-dá.
Je vážně krásný.
POTRAVINY
Do-hyeone.
Už jsi obědval?
Je to na nic, že se naše směna překrývá s obědy, co?
To bych řekl.
Tak poobědváme spolu.
Nevypadá to, že se brzo něco uvolní.
Znám místo, kde se můžeme naobědvat. Chceš ho vidět?
Ten výhled je nádherný.
O tomhle místě jsem nevěděla.
Ale smí se sem?
Jasně, že ne.
Tady.
OBĚDY BULGOGI
- Co to máš s rukama? - S rukama?
Jo tohle? Většina studentů architektury má jizvy.
Z práce na projektech.
Projektech?
Spousta řezání, vkládání a jiných podřadných úkolů.
Když se řekne student architektury,
lidi vidí romantiku kvůli filmu Architektura 101.
Ale tak to není.
Studenti architektury vtipkují,
že studujeme ruční práce.
Promiň, že tě nudím.
Vše, co říkáš, mi přijde zajímavé.
Už jsi sem někdy někoho přivedl?
Ano.
Teď lžeš, že jo?
Dostalas mě.
Je s tebou sranda.
Opravdu? To mi nikdo nikdy neřekl.
Asi jsem první, kdo si toho všiml.
Asi jo.
Pojďme jíst.
Kde bydlíš? Svezu tě domů.
Máš auto?
Jasně, mám.
Nikdy jsem na tom neseděla.
Je to sranda. Pojedu pomalu, jestli máš strach.
Proč si tu srandu kazit?
Tak pojď.
Páni!
Vy dva můžete jít tamhle.
- Dobrý den. - Vy se posaďte tady.
A vy dva, co třeba...
Sedněte si tady.
- Tady? - Ano.
Prosím, sedni si sem.
Herci se připraví, prosím.
- Fajn. - Dobře.
Nebuďte nervózní. Prostě si normálně povídejte.
Pokud jsou všichni připraveni.
Nic na tom není.
Až řekne režisér, „Připravit, akce!“,
prostě jen jez jako normálně.
Jako normálně?
Ano, jako jíš normálně.
Dobrá, to zvládnu.
Scéna 27, obraz 24, záběr 1.
Dobře. Kamera, akce!
To myslíš vážně, že se chceš rozejít?
Ano, myslím.
Nezapomenu, jak mě tvoje matka urazila.
Už jsem se ti tolikrát omluvil.
Umíš se jen omlouvat, že?
Stop!
Co je to tam s tím ubrouskem?
Omlouvám se!
Bože. Dobré herecké výkony.
- Pardon. - Proboha.
Omlouvám se.
- Takový dobrý záběr. - Omlouvám se.
Hele, neříkal jsem „jako normálně“?
Tohle já normálně dělám.
Co?
Ji-eun.
Kim Ji-eun...
Nech mě být. Nemám, co bych ti řekla.
To mě opravdu opouštíš?
Jestli teď odejdeš, je konec.
Stop!
Co je s ní teď?
Moc se omlouvám!
Promiňte. Omlouvám se.
Co je s tebou?
Máš jen jít, jako chodíš normálně.
Nepamatuju si, jak normálně chodím.
Cože?
To děláš schválně?
- Chceš nás zničit? - Ne.
Je tak těžké jíst? Je tak těžké chodit?
Je to jednoduché.
Popravdě, velmi jednoduché.
Ze všech lidí jsi na natáčení musel vzít zrovna tu hloupou.
No tak.
Buďte k nám shovívavý.
Každý se poprvé cítí trapně.
Co? „Trapně“?
Hele...
Jsem snad tvůj kámoš? Vypadám jako tvůj kámoš?
- Ne, pane. - Pane.
Proč ho bijete?
Přestaňte!
Opravdu, moc mě to mrzí.
Nemusíte mi dnes platit.
Ano, a taky...
Pokud budete naléhavě potřebovat mou pomoc,
udělám to zdarma!
Kriste.
Jak jsem mohl skončit s takovými idioty?
Zmizte. Oba.
Ano, pane. Moc se omlouvám. Opatrujte se.
Omlouvám se.
Jsi v pořádku?
Je mi to líto.
- Jsem tak hloupá. - To je dobré.
- Je to poprvé... - Jsem vážně hloupá.
Bože.
Myslel jsem, že jsi královna Alžběta nebo tak něco.
Jak jsi vůbec dělala tu pózu?
- Ježíši. - Já nevím.
Proč jsem to udělala?
To bude dobré.
Už na to nemysli, ano? Vstaň.
Jak můžeš být tak v klidu?
- Co myslíš? - Před chvílí.
Jak na tebe ten chlap řval a strkal do tebe.
Ani jednou ses na něj nenaštval.
To proto, že naštvat se by mi nepomohlo.
V takových situacích
je lepší sklonit hlavu a omluvit se.
Nesmíš dovolit, aby tě ovládlo ego.
Když ti ujedou nervy, ztratíš víc, než získáš.
To je přesně to, co potřebuji.
Musím se umět sama rozhodovat.
V nejrůznějších situacích. Potřebuji se umět rozhodnout.
Od teď tě budu všude následovat.
Co?
Myslím, že se naučím mnoho jen tím, že budu s tebou.
Nevadí ti to, že ne?
No...
Nikdo mi nikdy neřekl, že by se ode mne mohl učit.
Život je plný překvapení.
Tak jo, proč ne?
Mám docela hlad. Nenajíme se?
Zapomněla jsem si vzít peníze,
- byl to takový fofr. - Nic se neboj!
Ach, můj bože.
Dostal jsem zaplaceno předem.
Zaplatili nám, aniž bychom něco udělali?
Život je krásný.
Jsi neuvěřitelný.
Utíkej, než na to přijdou!
Běžet. Chápu.
Hej. Počkej na mě!
Tady mě vysaď.
Kde bydlíš? Zavezu tě před tvůj dům.
Nejsme si dost blízcí na to, abych ti to řekla.
Fajn, můžeme na to jít pomalu, jestli chceš.
Bavila jsem se.
Dám ti vědět, kdy je ten pohovor.
Tak zatím.
Tak jo.
Čau, kámo. Už jsi doma.
Ty vážně víš, jak se uvelebit u někoho doma.
Mluvíš, jako bychom se neznali. Jsme prakticky jedna rodina.
Tae-o, můžu dát tvoje číslo na přihlášky na konkurzy?
Co?
Jak víš, nemám telefon.
Dám jim tvoje číslo, aby mi mohli posílat výsledky.
No tak.
Prokaž mi laskavost.
Raději si kontroluj zprávy často. Miluju tě, kámo.
- Miluju tě. - Ty jsi vážně otravnej.
Vedeš si skvěle. To je ono.
Ahoj.
Snad ti nevadí, že jsme spolubydlící.
To bych měla říkat já.
Nikdy jsem s nikým nesdílela pokoj.
Pokud něco popletu, hned mi to, prosím, řekni.
Pro mě je to taky poprvé.
Máš nějaké spánkové návyky? Já mám dost lehký spánek.
Ne. Nemusíš se bát.
Co tu děláš?
Uprchla jsem.
Ga-rin chrápe jako prase. Vrátím se tam, až to utichne.
Měla bys to nahrát, abys ji tím mohla pozlobit.
To je první, co tě napadlo? Jsi tak dětinský.
Mimochodem, jak dopadlo rande naslepo?
- Setkal ses s ní zas? - Setkal?
Ano, setkali jsme se. Bylo to jako osud.
Co?
Je dost divná. Úplně zkazila něčí rande naslepo.
Hele, v klidu. Neříkej, že je divná.
Abych řekl pravdu, spletl jsem se já.
Ona žádné rande nezkazila.
Jsi na její straně? K nevíře.
Opravdu chceš být členem jejího klubu?
Ano. Popravdě, ona ten klub založila.
Vyhrála mnoho cen v soutěžích.
Taky jsem vyhrála mnoho soutěží.
A zajímavé je, že bydlí tady v sousedství.
Opravdu?
To je docela zajímavé.
Bylo to můj sen,
potkat opravdu krásnou dívku.
A není jen krásná, ale i dost úžasná.
Půjde-li to mezi vámi dobře, představ nás.
Chci vidět, jak špatný vkus máš na holky.
Je mi tě líto.
Proč?
Musíš mít dost vysoký standard na muže,
kamarádíš-li s dokonalým chlapem, jako jsem já.
Myslím, že z části mohu za to, že jsi nikdy
s nikým nechodila.
Cítím se za vše zodpovědný. Napij se.
Jak myslíš.
Poslouchám tvé nesmysly jen proto, že ti neplatím nájem.
Tae-o.
Děkuju moc.
Když nad tím přemýšlím, nikdy jsem ti pořádně nepoděkovala.
Jestli si to uvědomuješ, měla bys být na mne hodná.
Přijdeš zítra pozdě? Něco dobrýho ti uvařím.
Zítra večeřím u našich.
A měla bys být opatrnější.
„Něco dobrýho ti uvařím.“
Lidé si budou myslet, že jsme pár.
Dobře, budu si dávat pozor.
Nechci si zkazit šance na vdavky.
Song-i.
Myslíš si, že máš šanci se vdát?
Tvé upřímné obavy mi lichotí.
Hej!
Pojď sem, ty jedna...
Máš po všem.
Tu máš!
- To bolí. - Jsi v pohodě?
Ne, bolí to.
Promiň, já...
Pololetní zkoušky.
Skupinové projekty nahradí zkoušky.
Téma: Změny v budoucích obytných prostorách.
Vaše prezentace by měla mít deset minut.
Vedoucí každé skupiny
mi do příštího týdne pošle téma a shrnutí.
Vedoucí skupin dostanou body navíc.
To je pro dnešek vše. Končím hodinu.
- Děkujeme. - Děkujeme.
Potřebujeme více než tři lidi, abychom vytvořili skupinu.
Znám někoho z umění, kdo dělá tento kurz.
- Umí dělat prezentace. - Umění, to zní dobře.
Ahoj!
Tady je to pití.
- Díky. - Pití je na mě.
Děkuju.
Pojďme si vyměnit čísla a rozhodnout,
kdy se tento týden sejdeme.
Vytvořím skupinový chat a zvolíme si vedoucího a téma, ano?
- Dobře. - Tak jo.
Jak se jmenuješ?
Han Song-i.
Já jsem Ryu Se-hyeon.
Ryu Se-hyeon.
Nevěděla jsem, že děláš tentýž kurz.
Kde teď bydlíš?
U kamaráda.
Žiješ na kamarádův účet?
Dalo by se to tak říct.
Se-hyeon.
Mám nějaké plány, takže se omlouvám.
Už bych měla jít.
Ten má pěkné auto. To byl její kluk?
Je to jen jeden z mnoha,
když teď Se-hyeon není ve vážném vztahu.
Song-i.
Ano?
Můžeš donést ty knihy, co jsou na seznamu?
Musí být vyřazeny.
Jistě.
Do-hyeone.
Je to tahle?
Ano. A tyhle taky.
- Ty všechny? - Ano.
- Tady. - Díky.
Říkal jsem si, že by se ti hodily.
Děkuji.
Tady jsme asi hotoví.
Odvezu ty knihy.
Vítej, Tae-o!
Ach.
Jak se máš?
Jedno z nejlepších francouzských vín. Ročně vyrobí jen 500 lahví.
Pijte pomalu a vnímejte chuť.
Řídím skútr, takže si nedám.
Ani ne motorku, jen malý skútr? Buď chlap.
Rád jím budu, když mi koupíš auto.
Mohu také dostat sklenku?
Až budeš na vysoké.
Není to trochu vzdálený sen, vezmeme-li v potaz jeho známky?
Mám horší známky než loni.
Opravdu?
Proč mě štípeš?
Jsi nějaký pohublý ve tváři.
Pil jsi poslední dobou hodně?
Pil? To vůbec.
Studuji dlouho do noci.
Studuješ ženy?
O čem to mluvíš?
Nemáš blízkou známou jménem Song-i?
Co je se Song-i?
Neutekla její matka uprostřed noci?
Jak víš, že máma Song-i utekla?
Proč bych to nevěděla?
Pronajala si místo pro restauraci v budově tvého otce.
Její matka už měsíce neplatí nájem.
Dost o ní, kazí mi to chuť.
A nepodvedla jen nás.
Až do dne, kdy utekla,
si půjčovala peníze od sousedů.
Měla dokonce chlapa.
Opravdu?
Neměla bys takové věci říkat,
když si nejsi jistá.
Tae-o.
Proč bych si to vymýšlela?
Jsou svědci, co ji viděli s mužem.
Nevím, kdo ten muž byl, ani co dělá,
ale prý se do něj úplně zbláznila.
Prosím, dávej si pozor, abys něco neřekla Song-i.
Je jí 23, už je dost stará. To je holt štěstí.
Říká se, že i karma je dědičná.
Měla by vědět, že nám její máma dluží peníze.
Ale vážně.
Jak ty peníze získáme zpět?
Tati.
Zněl jsi jako lichvář.
Nezmiňuj se před Song-i o penězích.
- Postarám se o to. - Jak můžeš říct, že jsem lichvář?
To mám za to, že půjčuju někomu, kdo je na tom finančně špatně.
Dostávám vynadáno, i když jsem oběť.
MIN-AH
Čau, Min-ah.
Co děláš, Song-i?
Já?
Zrovna dělám na úkolu.
Je to tak těžké.
Volám, abych se zeptala, jestli nechceš jít na rande naslepo.
Rande naslepo?
Studuje tělesnou výchovu a hraje v hokejovém týmu.
Není to vzrušující?
V hokejovém týmu? To je paráda.
Co ty na to? Slyšela jsem „ano“?
Vždy jsem chtěla chodit s někým, kdo hraje hokej.
Proč to nevykřičet do světa.
Tentokrát ne.
Já bych na to rande šla hned, kdybych neměla kluka.
Jak můžeš odmítnout takovou příležitost?
Je jeden kluk, o kterého mám zájem.
Co? To myslíš vážně? A říkáš mi to až teď?
Mám teď těžké období
a on mi dost pomáhá.
Než jsem se nadála, začala jsem k němu něco cítit.
Bylo to tak náhlé.
Můj bože. Jsi v tom až po uši.
Asi jo, jsem do něj celá žhavá.
Stále na něj myslím,
a když jsme spolu,
tak jsem nervózní.
Ach bože. Tak dělej, řekni, kdo to je!
Řeknu ti to jindy.
Ozvali se ti z toho místa, kam ses hlásila na praxi?
Nesnaž se měnit téma. Řekni mi, koho to máš ráda.
Řeknu ti to, až věci budou...
Počkej moment.
To bylo zapnuté celou tu dobu?
Telefon byl odpojen.
Pokračuj, já poslouchám.
Haló?
Song-i, jsi tam?
Zavolám ti zpátky.
Tae-o.
Jo?
Slyšel jsi všechno?